Är domen tillräckligt oförenligt med EKMR? - Hult,Simon (2013)
Uppsatsen undersöker under vilka omständigheter EU-domstolen anser att en medlemsstat kan vägra att erkänna eller verkställa en dom meddelad i en annan stat. I de förhandsavgöranden som studeras hänvisar invändningarna mot erkännande eller verkställighet till Bryssel I-förordningens ordre public–förbehåll. Detta då klagande anser att domstolsförfarandet i den andra medlemsstaten är oförenligt med artikel 6.1 EKMR. I relation till detta ställs avgöranden från Strasbourgdomstolen angående tillämpningen av artikel 6.1 EKMR. Domstolen tar här ställning till invändningar om erkännande och verkställighet av domar meddelade i en annan stat. De klagande anger i dessa fall samma grund som klaganden i EU-domstolen. Deras rättigheter enligt artikel 6.1 EKMR har åsidosatts genom domstolsförfarandet i den andra staten. Betydelsen av de båda domstolarnas ståndpunkter har sedan analyserats och jämförts med varandra. Här identifieras en konflikt mellan domstolarnas tillämpning. EU-domstolens förhållningssätt innebär att domstolsförfarandet i den andra medlemsstaten måste vara uppenbart oförenligt med artikel 6.1 EKMR. I annat fall ska inte erkännande eller verkställighet av domen vägras. Strasbourgdomstolen uttalar att domstolsförfarandet i domens ursprungsstat måste uppfylla kraven i EKMR till fullo. Detta betyder att även icke-uppenbar oförenlighet med konventionen kan utgöra grund för att vägra erkännande eller verkställighet av domen. Orsaken till domstolarnas olika ståndpunkter beror på att EU-domstolen har gemenskapsrättsliga faktorer att ta hänsyn till i sin tillämpning. Här åsyftas främst Bryssel I-förordningens syfte och ordre public-förbehållets uppenbarhetsrekvisit.
Keywords: Internationell privat- och processrätt; Bryssel I-förordningen; Artikel 6.1 EKMR